EN NETFLIX-SERIE
-Vær bestemt denne gangen, OK? -Ja, kjære.
Du vil…
Beklager. Bare… unnskyld meg.
De er familien min. Elsker du meg?
De er familien min.
Elsker du meg?
-Du vet at du ikke kan være her. -Du tok kofferten min, Herbie.
-Jeg har ikke noe annet sted å dra. -Det er et nytt regime.
-De er familien min. -Og nå vil de ta deg.
Elsker du meg?
Å, jeg skjønner.
Ding-dong, heksa er død. Da må dattera betale? Ikke rettferdig.
-Vi kan sette deg i den tiden du… -Greit.
Vest-Berlin.
1989.
Den er god.
OK. Se der. Det er en kule.
På gjensyn.
KOMMISJONEN
Du er smart, da.
Se hvem som fant ut av mammas lille plan for å rømme.
Uansett hva som jager deg, Lila, må du fortsette å rømme.
Ikke stopp for å få et vanlig liv. "Vanlig" er ikke ment for jenter som oss.
Og ikke stol på noen. Bortsett fra meg.
Klem fra mamma.
Fortsett å gå!
Hei.
Kan jeg låne slegga di?
Da setter vi i gang.
-Hvor er mora di? -Hun dro med han som spilte bass.
-Når kommer hun tilbake? -Om en uke.
Hun gjør det noen ganger med basspillere. Vi fulgte en hit fra Atlanta.
Mødre er verst, altså.
Ja, det er sant. Jeg klarer meg. Du må ikke bli.
Ikke du heller.
Du…
Skal vi to dra til USA og terrorisere en gammel venn av meg?
Kunne blitt gøy.
Jo da. Jeg er med.
Kult.
Det må være pengene
Hva i helvete, pappa?
Drepte du meg og låste meg inne i bagasjerommet på bilen din?
Ja. Og du var død i 22 minutter.
Så sårbar. Jeg kunne ha tatt alle organene dine.
Hvorfor?
Poenget er at hvis verden går under, så er tiden snart ute for gavene dine.
-Vi har en jobb å gjøre! -Nei, pappa!
-Sa du det til ham? -Til Viktor, liksom?
Ikke ennå.
Dette tar han nok ikke så bra.
-Gjorde det som måtte gjøres. -Sier det bare.
Familien burde ha bestemt.
Hvilken familie da, Brutus?
Flott uniform. Du ser ut som en kvise som må klemmes.
Burde du snakke med noen?
Det går fint. Det er du som har identitetskrise.
Var det "fint" å gjøre det mot meg på hotellet?
Luther.
-Ben vil ha familiemøte. -Greit. Jeg er enig.
Med begge familiene. Kan dere få til et samarbeid?
Å, du mente det.
-Jeg er med. -Hun er med. OK.
Hva i helvete gjør du? Stanley er borte! Vi må takle dette!
Sjekk pipa, OK?
Han er ikke i pipa! Han ble utsatt for Kugelblitz!
Hvis feil er det? Du tok ham med hit!
Gratulerer. Dere er begge litt dårlige foreldre.
Kan vi konsentrere oss? Kom igjen. Hvordan åpnet den seg før?
-Den var vel åpen. -"Var vel åpen."
Du burde blitt ingeniør, Diego. Det ga du fra deg.
-Hvorfor gå inn? Det er sushi og død. -Da vi møtte den fremtidige meg,
advarte jeg meg mot Glemselen.
-Nå sa Pogo… -Vent!
-Lever Pogo? -En annen Pogo, men ja.
Apen sa at pappa tilbrakte årevis med å trene Sparrows
til et superhemmelig oppdrag med…
Glemselen?
Så kommer jeg hit og finner ut at dere vandrende kjønnssykdommer har vært der.
Alt leder mot Glemselen. Vi må dra dit.
-Nei! Det skjer ikke. -Nei. Vi kom så vidt ut.
-Og? Dette handler om mer enn dere to. -Sier han med alle fingre.
Jeg fikk ikke dette ved å gi mamma en håndjager.
Jeg mista fingrene mine til ei greie med kniv som var i lenke.
Diego er kanskje 90 % dust og 10 % hoftebevegelser,
men han har rett her.
Vi kan ikke bare valse inn dit fordi du sier det.
-Bra. For du blir med oss. -Dette burde bli interessant.
-Hvor nå? -Sparrow Academy.
Jorda går under.
Vi bør legge tullet til side og samarbeide om Kugelblitz.
Ja? Ellers?
Ellers blir ikke Stanley den siste som forsvinner.
Kom igjen.
Hyggelig å treffe dere.
Stakk seg selv i øyet.
-Velkommen. Føl dere som hjemme. -Det er hjemme vårt, kjerring.
-Unnskyld? -Gelégodteri?
-Hvor i helvete er Viktor og Klaus? -Tatt av Kugelblitz, med vår flaks.
-Du kan være mørk. -Hva skjedde med hånda di?
Vi har ikke tid til småprat. Sett dere ned.
-"Vær så snill" hadde vært fint. -Nei.
Dette var da ganske fint?
At alle er her sammen.
En stor, lykkelig familie.
-Føler meg svett. Svetter jeg? -Nei.
Det har vært vondt blod mellom oss. Samme kan det være. Ferdig med det?
-Spørsmål? -Får vi Ben tilbake om jeg dreper deg?
Hypotetisk.
Snakk sånn, så skal mer enn hånda di blø.
Hvis testosterontvillingene er ferdig, vil jeg komme tilbake til en plan.
Hvor er han?
Viktor.
-Hva har dere gjort med Harlan? -De gjorde ingenting. Jeg gjorde det.
Jeg drepte Harlan.
Jeg… forstår ikke.
-Hvorfor? -Fordi han ikke fortjente å leve.
Hvorfor? Fordi de sa det?
-Du må ikke høre på dem. -Satser tjue på den lille.
-De får ikke gi oss ordre. -Jeg vedder imot.
Du kunne ha snakket med meg, vi hadde funnet ut av det.
For å lyve til alle og ta hans side?
-Det var ikke det som skjedde. -Jo, nøyaktig det skjedde.
Jeg vet at Harlan drepte mødrene våre.
-Hva? -Hva?
Pokker!
Litt av en handlingsendring.
-Hvem fortalte det? -Harlan.
Etter at du løy meg opp i trynet om det.
Er det sant, Viktor? Startet Harlan alt dette?
-Ja, men han ville ikke skade noen. Han… -Hvordan vet du det?
Fordi jeg kjente ham. Og han var snill og hyggelig før jeg gjorde ham som oss.
Jeg ødela ham.
-Trenger dere noen å klandre, er jeg her… -Hvorfor tror du ikke jeg trenger det?
Dette handla ikke om å redde verden.
Det handla om å såre meg.
Tilbakebetaling for…
Kom igjen.
-Si navnet hennes. -Kanskje vi tar en paus… OK.
-Fikk du Claire tilbake? -Fikk du Sissy tilbake?
-Det var like personlig… -Jeg drepte ingen!
Men du risikerte alles liv. Vet du hvordan det føltes?
Du jobba mer med å beskytte han som tok dattera mi enn å prøve å få henne tilbake.
Vet ikke hvordan jeg får Claire tilbake. Det vet ingen. Men jeg stilte opp.
-Jeg prøvde… -For hva da? Hjelpe meg med å sørge?
Familien er raskt ute med å be meg bite i meg smerten,
og så opptatt av å bøte på deres!
Noen måtte betale, for det gjorde du aldri.
Ødelegge verden, drepe Pogo og nesten meg. Hvorfor?
Sånn at vi kan rydde opp etter deg? Jeg er lei av det.
Ta det rolig, Allison.
-OK, jeg… -Klapp igjen!
Allison.
Hver gang jeg skaper meg et nytt liv,
får du jorda til å gå under og tar det fra meg!
Hvordan gjør du det uten å si "jeg hørte et rykte"?
En liten overskuddsgave fra Harlan.
Det holder. Ikke bruk kreftene. Det er ikke greit!
Vi burde ha etterlatt deg i kjelleren.
Allison! Det holder!
-Går det bra? -Det går greit.
-Nå fortsetter vi. -Kult. Dere krangler akkurat som oss.
Nei, mann.
Vi krangler ikke sånn.
JENNIFER
Hva liker vi å gjøre sammen? Når vi skal ha det gøy.
-Jeg forstår ikke spørsmålet. -Ingen familieturer i din tidslinje?
Med faren vår? Nei, for faen.
Han satte "dick" i "diktator".
Nei. Med ham handla det bare om oppdrag. Bare oppdrag, ja.
Hvorfor forstår du ikke kreftene dine? Lærte du ingenting på Akademiet?
-Det gikk tidlig ad undas på Akademiet. -Hvordan da?
Fem rota seg bort i tida.
Forsvant bare.
Ben døde under Jennifer-hendelsen.
-Tragisk. -Er det? Jeg er ikke ferdig.
Du dopa dattera di i årevis.
Du gjorde Luther til en halvape, en månegutt, et monster.
Du låste meg inne i en boks full av spøkelser.
Og så tok du livet ditt, sånn at ingen av oss kunne få svar.
Jeg skjønner.
Poenget mitt er at du var en forferdelig far.
-Ja. Det er mottatt. Takk. -Bra.
På høy tid at jeg gjorde det godt igjen. Vi begynner nå.
Du drepte meg nettopp og la meg i bagasjerommet.
-Jeg har spørsmål. -Ikke la oss pirke i detaljer.
Forslag. Jeg hjelper deg å tøyle kreftene.
Du klandrer meg ikke for din andre fars synder.
La oss få en ny start.
Greit, men jeg sa jo at jeg ikke kan styre hvor lenge jeg er død.
-Et av livets mysterier. -Tullprat.
-Å dø er en evne som alle andre. -Jeg sier…
Du trenger bare riktig trener. Stoler du på meg?
Ja, jeg stoler på deg.
Nær-udødelighet er en utrolig gave.
Du våkner til liv i uforutsigbare intervaller utenfor din kontroll,
med slappe reflekser. Helt ute av stand til å forsvare deg eller laget.
Du har gjort en fordel til en risiko.
Ikke at jeg bryr meg om hva du mener,
men hvis jeg skulle forbedre meg, hvordan gjør jeg det?
La oss spisse refleksene først. Øvelse gjør mester. Stå der.
Når du er rask nok til å ta imot ballen, har du lykkes.
Hvorfor ikke? OK.
Men bare så du vet det,
har jeg en full kattunges øye- og hånd-koordinasjon.
Ser du det?
Klaus Hargreeves. Gjenoppvekkingsøvelser.
Forsøket begynner 13.15.
Gjenoppvekket fra de døde etter åtte minutt og seks sekunder.
-Du lurte meg. -Så du det? Du var for treg.
-Igjen! -Du er en forferdelig far!
Igjen. Ta imot!
Elleve minutter og seks sekunder. Bedre, men ikke bra nok.
Konsentrer deg, Klaus. Dette klarer du. En gang til!
Ni minutter og tjue sekunder.
Å… Det gjør vondt.
Jeg tror at du begynner å få taket på det.
Igjen!
Jeg tror at jeg fant ut av det.
Seks minutter.
Fire minutter.
To minutter. Utmerket!
Raskere!
Ser du det? Jeg tvilte aldri på deg.
Nå er du klar.
Klar for hva?
Er den ikke vakker?
Jøss.
-Den tok Stanley. -Sammen med et par andre milliarder.
-Som jeg ikke kjenner eller bryr meg om. -Alt handler om deg, altså.
Ingen av oss betyr noe. Denne vil ta hele universet.
Hva er den laget av?
Bitte små svarte hull, som kollapser raskt.
-Hvorfor suges vi ikke inn? -Vi vet ikke.
-Dere eller denne skal ikke eksistere her. -En umulighet for en umulighet.
Universet elsker balanse.
Grace har sporet bølgene. Neste kommer om tre timer.
-Hva gjør vi? -Vi fanger den.
-Som en Dyson-sfære? -Ja.
OK. Isoleringsgrad?
-Den er 0,98 ved høyeste energifluks. -Strekkfasthet?
Maksimalt 10 000 gigapascal.
-Burde dette være kult? -Nei!
-Hva tror du, Fem? -Kan funke. Eller så dør vi helt grusomt.
Jeg er med.
-Vi trenger ikke deg. -Unnskyld deg?
For at dette skal fungere, trenger vi Sloane, Lila, Christopher og…
Viktor.
Selvfølgelig.
Du er familie, Viktor.
Ingenting i verden hadde gjort meg mindre glad i deg.
Uansett hva du kom for å si, kommer jeg ikke ned for å hjelpe hvis Allison er der.
Kom bare for å hente jakka.
Har du venta på at noen skulle komme opp til deg hele tida?
Jøss!
Det er flaut.
Da er det offisielt. Vår Ben var bedre.
Det hører jeg, ja. Men døde ikke han?
Folk sier at vi har egoer, men det er dere som sliter, altså.
Du lar verden brenne fordi du er sint på søstera di? Fremragende.
-Jeg gjør ikke det. -Bryr meg ikke.
Det spiller ingen rolle snart. Om noen dager er vi alle "Kugel-toast".
Og da har vel Harlan dødd forgjeves.
Bra jobba.
Slutt å gråte på sengetrekket mitt, din emo.
Det er ekkelt.
Kom igjen. Jeg trodde at vi skulle hjem.
Du har en gave, som du helt og holdent nekter å bruke.
-Hvorfor frykter du, av alle, døden? -Jeg vet ikke.
Kanskje fordi et rasshøl i den virkelige verden
låste meg inne i en boks med spøkelser da jeg var liten, da.
Nettopp! Vi kan ikke endre fortiden, bare ta et oppgjør med den.
Her ble gaven din til et mareritt.
Du blir ikke mann før du dreper ungdommens demoner.
Den var god, Obi-Wang, men mine demoner er bokstavelige.
Enda viktigere å ta et oppgjør med dem.
Du mista noe livsviktig her.
På tide du tar det tilbake.
Bare champagne.
Idioter.
Apropos idioter…
Har du tips til hvordan du får den dumme broren din til
å godta unnskyldningen?
Folk vil ikke ha unnskyldninger. De vil ha tilståelser.
De vil at du skal liste opp alle måtene du såra dem på, se at du forstår.
Med mindre du er Viktor. Da er ingenting bra nok.
Ja. Det var litt spennende.
Hva tenker du om hele…
Helt greit.
Jeg foretrekker den humlete bitterheten i en god Guinness.
Jeg trodde jeg ville føle meg bedre etter å ha drept Harlan. Eller verre.
Bare noe, for guds skyld. Men…
Det skjedde ikke.
Eller kanskje du føler alt på en gang, og at alle ting slår hverandre i hjel.
Nei, jeg tror jeg endelig begynner å forstå alt sammen.
Hva mener du?
Slik jeg ser det, er vi alle døde om noen dager.
Eller i en ny tidslinje, der Harlan sikkert uansett aldri eksisterte.
Det er bare pisspreik.
Ingenting av det er ekte.
Ingenting blir værende.
Herlighet. Det går rundt for deg.
OK. Hør her.
Å rote rundt med tidsreiser roter alt til i hodet, det må jeg si,
men alt er fortsatt virkelig.
Alt går bare så fort at du blir svimmel av endringene.
Det er som kunstløpere,
og de triple salchowene i doggy style, eller hva det heter,
Du må velge et fokuspunkt.
Noe konkret du fokuserer på
uansett hva som endrer seg rundt deg.
Hva om jeg hadde et punkt, men mista henne?
Da må du finne et nytt.
Ellers faller du.
Vi er klare.
-OK. Hvordan begynner vi? -Har du flyttet en bikube før?
-Nei. Det er rart. -Du kan ikke bare løfte den opp.
Kuben må være i ro mens du bygger en boks rundt. Sånn fanger du den.
Et av de svarte hullene inni vibrerer i en annen hastighet.
-Jeg kjenner dem. -Bra.
Ikke la dem øke fart eller endres. Da eksploderer alt.
Ikke forstyrr biene. Skjønner.
Når du er klar, Lila, gjør du akkurat som Viktor.
Hva er det hun gjør?
Bruker tyngdekraften det har for å fortette det.
Det er ganske kult.
Dere fortalte meg ikke at dere bygger et fengsel for Gud.
Mamma?
Det har dere ingen rett til å gjøre.
Vi er litt opptatt her, Grace.
For jeg hadde hevnens dag i hjertet…
Hva snakker du om?
…året for å løse ut var kommet.
Pokker!
For jeg hadde hevnens dag i hjertet,
året for å løse ut var kommet.
Ta deg sammen.
Ta deg sammen, din pyse…
Pokker!
Mamma!
Det er Diego. Ikke få oss til å skade deg.
For jeg hadde hevnens dag i hjertet,
året for å løse ut var kommet!
Lila! Jeg trenger deg.
Ikke ta det personlig.
OK.
Fremad
Kristi stridsmenn
Frem
Til hellig strid
Christopher! Nå!
Her borte!
-Fort. Hva er du redd for? -De ansiktsetende spøkelsene.
Du er redd for å mislykkes, du nekter å prøve.
Du vil heller slutte enn å skuffe.
-Skuffe hvem? -Meg.
Uansett tidslinje er jeg en for god lærer til å ha etterlatt deg så kunnskapsløs.
Konklusjon: Ikke noe uhell.
Jeg fikk dere barn til å føle dere små, forvirret av egne krefter.
-For å kontrollere dere. -Hvorfor gjorde du det?
Glem det nå. Konsentrer deg! Jeg så deg i dag.
Innenfor det over-manikyrstelte ytret er du en kriger.
Åndene burde frykte deg.
-Hvordan tar jeg dem? -Jeg vet ikke.
Men det tror jeg av hele mitt hjerte at du klarer.
Vis dem.
Vær alt jeg var redd for at du skulle bli.
OK.
OK, greit. Jeg gjør det.
Du er litt av et mirakel, du?
Fungerte det?
Neste Kugel-bølge om tre, to,
en.
Unngår du meg?
Du tok meg på fersken.
Guideboka mi?
Jeg lagde en ny liste til deg.
Alle favorittene dine blant italienske monumenter som fortsatt står,
fargekodet etter region, så klart.
Nerd.
Du redda verden. Du fortjener å endelig se den.
Og jeg vil gjerne se den sammen med deg.
Jeg… Jeg lagde den selv.
Jeg fant ingen diamant på så kort varsel, men det er en månestein.
Jeg tok den med tilbake og har spart den til en spesiell anledning, og…
Den er nydelig, Luther.
Sloane.
Vil du gifte deg med meg?
-Kondolerer for robotmora di. -Hun var ikke min virkelige mor.
OK.
Unnskyld for at jeg løy om Stanley.
Jeg savner ham også, vet du. Jeg likte småen med de skjeve ørene.
-Han fortjente bedre. -Ja, det gjorde han.
-Vet du hvorfor jeg tok ham med hit? -Fordi du er sosiopat?
Nei.
Fordi jeg er en feiging.
Å gi deg en unge og se om du avviste oss og stakk
føltes tryggere enn å si sannheten.
Og den er?
Jeg er gravid, Diego.
Diego.
Jeg er gravid.
Jeg tisser på en pinne om du vil, men akkurat nå, kan du bare…
Mamma ga meg ei kule i hjertet.
-Visste du det? -Ja. Fem sa det. Hvordan visste du det?
Evighetssentralbordet.
Jeg savna det teite fjeset ditt, og sneik meg inn for å se deg. Og i stedet…
Greia er…
Jeg kommer ikke til å være så flink med disse morsgreiene.
Eplet og stammen, vet du.
Men jeg så deg med Stan, og du er en god far.
Hva vil du ha fra meg, Lila?
OK.
Sannheten?
Du burde flykte fra meg.
Jeg er…
Jeg er det komplette kaos.
Og jeg tror at en som aldri har hatt en familie
ikke akkurat kan be om en heller.
Men det er det jeg ønsker meg.
Med deg.
Kan jeg få tenke på det?
Ja. Selvfølgelig.
Hei. Vil du ha selskap?
Jo da.
OK.
Det var veldig snilt av deg.
Å drepe mamma, så Diego slapp.
Herregud. Vi er en snål familie, altså.
-Beklager. Ja. Hørte det da jeg sa det. -Det går fint.
Hva gjør vi med Allison?
Vi er bekymra for Allison, men jeg er redd for deg.
Seriøst?
-Ja. -Hun drepte noen.
Jeg ville gjøre det rette og redde Harlan.
-Hvorfor måtte det siste hoppet fungere? -Fordi du er gammel og trøtt?
For jeg drepte alle i et helt styrerom for å få oss tilbake hit.
Pokker.
Vil du ha et råd fra noen som har vært der?
Ikke regn på det.
Den likningen eksisterer ikke.
Det fins ingen "Redd fem Harlan for hver andre Claire"-formel.
Folk som oss vil aldri
redde nok liv til å gjøre opp for dem vi tar.
-Det godtar jeg ikke. -Da drukner du.
Det er prisen vi betaler for å være så mektige. Vi tråkker på maur.
Jo raskere du innser det, jo tryggere er vi, alle sammen.
Hva skal det bety?
Det betyr at du er veldig farlig, Viktor Hargreeves.
Avgjørelsene du tar, påvirker hele verden.
Uansett hvor menneskekjærlige de virker,
får du ikke ta dem alene.
Vet du hva man kaller en superhelt som jobber alene
og ikke hører på noen?
En skurk.
-Jeg er ingen skurk, Fem. -Det håper jeg aldri du blir, Viktor.
Men det gjenstår å se.
Ikke gjør mer på egen hånd.
Trenger du noe noen gang, så er jeg her.
Men lyver du for oss igjen…
Da dreper jeg deg egenhendig.
-Godt at vi sluttet fred. Det ordnet seg. -Ja.
Men vi dreper dem i morgen, sant?
-Chris har sett seg ut knivgutten. -Ingen skal drepe noen.
Hvorfor ikke?
Vi har fulgt planen din, slått sammen familiene og reddet verden.
-Vi trenger dem ikke. -Ikke ferdig.
Med hva?
Det er mellom meg og pappa.
Har dere en avtale?
Kanskje.
Det holder.
-Sett deg. -Nei.
Vi godtar ikke din autoritet lenger.
Du er en forferdelig leder, som bare er lojal mot deg selv.
Du snakker ikke for Christopher.
Virkelig? Jeg er Nummer Én. Du gjør som jeg sier når jeg sier det.
Ikke nå lenger.
Skål for et nytt liv uten drittsekken.
Hva er i veien, Christopher?
Skygg banen, Fei.
Chris. Dette ordner seg.
Fei!
Jeg skal hjelpe deg. Bare…
Herregud! Luther!
Vi må stikke. Nå.
-Vi må komme oss ut! -Vent. Ben!
Løp!
Tekst: Fredrik Island Gustavsen